Her er WNYH i New York.
Vi sender direkte over hele landet.
Jeg hedder Gabriel Noone, og det her er "Noone i natten".
Som historiefortæller har jeg plyndret mit liv.
Ligesom en skade stjæler jeg det, der glitrer, og kasserer resten.
I en historie kan man ændre fakta, men nu må jeg være forsigtig.
Jeg fortæller det, præcis som det var. Jeg vil gerne have, I tror mig -
- og det bliver svært nok i forvejen. Den her hedder "The Night Listener".
"Det begyndte det værst tænkelige tidspunkt. Jess var flyttet ud -
- og jeg havde det elendigt."
"Jeg prøvede at læse en af mine fjollede historier."
"Den handlede om vores bryllupsdag, men det føltes så falsk."
- Det fungerer ikke. - Så dårligt var det da ikke.
- Det lyder ikke som mig. - Jeg kan justere lyden.
- Det lyder falsk. - Gabriel, vi kan ikke gøre det om.
Vi skulle have været færdige for en time siden.
Send et gammelt program. Jeg er ked af det, men jeg kan ikke.
- Hej. - Hvad laver du her?
Jeg ville give en lille en. Hvordan gik det?
De havde lydproblemer. Jeg er fuldstændig udmattet.
- Vil du ikke med? - Nej.
Radiostationen er bekymret. Du skylder dem fem programmer.
Jeg vil ikke snakke om det. Jeg har det fint.
- Tag den her med. - Hold nu op, Ashe.
Jeg vil bare have, at du læser den. Vi udgiver den i næste kvartal.
"En dagbog over transcendent håb og mod". Er det med aromaterapi?
Du vil have rigtige spørgsmål, når du har læst den. Hold ud, okay?
Ja.
Kors! Du gjorde mig forskrækket.
Jeg henter bare nogle ting.
Tog du Lucifer med?
Lucian. Han er bare en ven.
Jeg trænger bare til at være lidt alene, skat.
- I orden. - Vi ses.
- Nej, Hugo. - Hugo!
"Charles Dickens var kun tolv år -
- da han blev tvunget til at arbejde på en skosværtefabrik."
"Det ødelagde ham for altid og gjorde ham til forfatter."
"Vi har nok alle en skosværtefabrik, hvor vi har mistet vores barnehjerte -
- ligesom vi mister mælketænderne. Min lå i vores kælder."
"Den skulle forestille mit legehus."
"Far havde lydisoleret det."
"Jeg kunne alle hans lege, da jeg var syv."
"Da jeg var elleve, havde han andre voksne med."
"Jeg spekulerede på, hvor meget mor vidste, men så hørte jeg hende."
"Hun hviskede og bad en flytte sig. Hun havde altid været der."
"Jeg fik bind for øjnene, så de kunne sælge båndene på nettet."
Du har ringet til Gabriel og Jess. Læg en besked efter bippet.
Hej, det er Pete Logand. Ham, der har skrevet bogen.
Jeg fik dit nummer af Ashe, så jeg ville bare...
Hvis jeg snakker længe nok, kan du måske... Ja... Farvel.
Overfaldet? Jeg tænkte bare, at det ville gøre dig bedre tilpas.
- Jeg siger måske noget forkert. - Nej.
- Kunne du lide bogen? - Den var barsk, men kraftfuld.
- En modig fyr. Hvor gammel er han? - 14.
- Hvordan fik du fat i den? - Ingen agent. Donna sendte den.
Hun adopterede ham og fik ham til at skrive.
Måtte du redigere meget?
Jeg har aldrig fået et manus med så få fejl.
Der er en forbindelse. Kan du huske kælderen, han skrev om?
Han lyttede til dig, når de var gået. Han ønskede, du skulle have det her.
Jess?
- Hvad laver du? - Jeg kan ikke passe bogføringen.
Ikke uden dit checkhæfte. Det så ud ad helvede til.
Desuden bliver jeg glad af at vaske. Strømmen gik, og din far har ringet.
- Du tog den vel ikke? - Det var jeg nødt til. Han sagde:
"Er du der? Tag telefonen, for fanden." Han er en sød, gammel knark.
Han ville have kaldt dig "den kønne, lille gule" bag din ryg.
Han og din stedmor skal til London, men bliver her i weekenden.
- Han må være tudsegammel. - Fordi jeg er?
Jeg håber, jeg er kommet over mine forældre, når jeg er i din alder.
- Har du fortalt om Jess? - Nej.
Til weekenden er han kommet tilbage.
Okay.
Læg en besked efter bippet.
Hej, Pete. Det er Gabriel Noone.
Jeg fik dit nummer af Ashe.
Jeg syntes virkelig godt om din bog.
- Hej. Er det virkelig dig? - Hvorfor skulle det ikke være det?
- Du lyder ikke, som du plejer. - Jeg er lidt mindre dramatisk privat.
Du lyder, som om du er smadret.
Sådan kan man sammenfatte det.
- Jeg kan sgu ikke tro, det er dig. - Det er du sgu nødt til.
Min nye mor siger, at jeg skal vare min mund.
Jeg blev virkelig imponeret af din bog.
- Hvad skal I til jul? - Hvad mener du?
- Dig og Jess. Har I juletræ? - Nej, vi går ikke så meget op i julen.
Vi har en stor, rusten vandtank, som de hænger en stjerne på hvert år.
- En stjerne? Det lyder da rart. - Den vender ikke herhenimod.
Den oplyser bare tanken. De andre får Betlehem, vi får "Roberta med sug i".
Store bogstaver: "Roberta med sug i." Vi fjernede det, men det kom tilbage.
Der må virkelig være sug i hende. Alt i orden?
- Pis. - Pete?
Pis!
Jeg klarer mig. Du må advare mig, hvis du skal være morsom.
- Hvad er der? - Donna står her og er anstrengende.
Men jeg er vild med rødhårede piger.
- Det er ham. - Hej, "ham". Det er Donna Logand.
- Undskyld, men hosten bekymrer mig. - Jeg forstår...
- Hallo. - Det er Donna.
Han sover nu. Vi måtte tømme lungerne.
- Har Ashe fortalt, han har aids? - Ja.
Der er flere slags medicin, som har gjort underværker for Jess.
Han fik syfilis, da han var otte, og lungerne er som schweizeroste.
Han har ikke langt igen. Højst et par måneder.
- Det må være meget svært for dig. - Ja.
At bo i ødemarken hjælper ikke just, men de kryb må ikke vide, hvor han er.
- Jeg troede, de sad i fængsel. - Kun faren. Moren forsvandt.
De ved ikke, hvor hun er. Vi ved ikke, hvad hun kan finde på.
Vi flyttede hertil, så vi ikke behøvede kigge os over skulderen.
Tanken om det forfulgte mig hele natten.
Hvordan ville det føles at være 14 og tro på bøhmanden -
- og vide, at ens mor var en?
Pete og jeg talte sammen næsten hver dag.
Hvem vil du tale med, når bogen er udkommet?
- En berømthed, der synes om den? - Derek Jeter kunne være sejt.
Okay... Ja...
- Ved du ikke, hvem det er? - En sportsfyr.
- Hvad for en sport? - Nu ikke så nøjeregnende.
Bare fordi du gumler pik, kan du da godt se sport?
- Har du ikke hørt det før? - Nej.
Jeg mente ikke noget ondt. Du og Jess virker fine nok.
- Hvordan har han det? - Fint nok.
- Hvornår må jeg tale med ham? - Han er flyttet.
Nå. Surt.
Ja.
Han siger, han har brug for at være alene, men at han kommer tilbage.
- Men du er ikke sikker? - Når nogen siger det, er man yt.
I lod til at have noget sammen.
Han er det eneste, jeg har været sikker på.
Du må være tålmodig. Den slags sker ikke hver dag.
Det er det, jeg vil have.
Sådan noget. En skønne dag.
- Det kommer du også til. - Nej, der er ikke så mange piger her.
- Tænker du ofte på piger? - Det er det eneste, jeg kan. Tænke.
Seeta, har du Playboy?
- Hallo. - Hej.
- Hugo... - Det er til en ven.
Jeg holder en lille julefest. Vil du med?
- Ja tak. - Jeg ringer. Vi ses.
Han fik Playboy. Nu gemmer han det for sin nye mor.
- Jeg har heteroseksuel indflydelse! - Sikken sød historie.
Vær forsigtig. Folk kan begynde at snakke.
- Om hvad? - Brug hovedet.
- Drengen blev udnyttet af bøsser. - Af pædofile. Har du ikke hørt efter?
- De var da mænd. - Heteroseksuelle mænd.
- Hvordan kan de være det? - De kaldte ham bøsse imens.
- Behøver du gøre alt så beskidt? - Hids dig nu ikke sådan op.
- Det er jo lettere end at føle noget. - Hvad er det for noget new age-vås?
- Vi behøver ikke lukke af som dig. - Du er en stor tudesøren.
- Vil I gerne være alene? - Nej. Vi skal af sted.
- Det gik lidt bedre den her gang. - Ja, om tusinde år kan vi snakke.
Hvad ville du sige om Jess? Måske møder vi ham på vej hjem.
Bare sig farvel til den lille skid. "Lille skid"? Det kan han godt tåle.
- Jeg kan også klare de store. - Du er ikke så lidt fræk.
- Vi ses, far. - Farvel, min dreng.
- Hej! Du er Gabriel Noone, ikke? - Jo.
Fedt program.
Min mor hørte det altid.
Sjovt.
Gabriel. Gabriel!
Vent! Du lovede.
- Hvorfor inviterede du mig? - Det er en fest.
Gabriel?
- Hvad er der? - Hvem er de?
Mine venner. Og min bofælles venner.
- Hvornår har du lært dem at kende? - Jeg ville møde nye venner.
Hvad er der i vejen?
Jeg forstår ikke, hvad der sker.
Jeg var så ung, da vi flyttede sammen. Jeg ville tage mig af dig.
- Vil jeg ikke tage mig af dig? - Det sagde jeg ikke.
I otte år skulle jeg dø.
Nu lader det ikke til at ske, og jeg vil vide, hvordan det føles.
Hvis du havde en rygrad, ville du gøre det forbi.
Det er ikke sådan, jeg har det.
Kom. Kom nu.
Jeg kommer. Alt i orden?
Ja, fint.
Du har ringet til Gabriel og Jess. Læg en besked efter bippet.
Det er Donna.
Jeg er på hospitalet.
Han ligger i iltteltet. Det ser ikke godt ud.
Han overlever nok ikke natten. Jeg ringer tilbage.
- Farvel. - Besked slut.
- Hun ringer vel, hvis det er? - Jo, men jeg fornemmer det bare.
- Så ring til hospitalet. - Jeg ved ikke, hvor han er indlagt.
Måske er de lidt melodramatiske.
Udnyttet af forældrene, kælderen... Det lyder så overdrevet.
- Nogle mennesker har lorteliv. - Ikke hele tiden.
Måske overdriver de lidt.
Antyder du, at et døende barn ville pynte på...?
Hallo. Hej, Donna. Jeg slår medhør til. Jess er her.
- Hej, Jess. Hyggeligt. - I lige måde.
Gabriel, medicinen virker. Pete har det bedre i dag.
- Han vil sige hej, hvis du har tid. - Hej, makker.
- Hej, knægt. Hvornår går det? - Fint nok.
- Bedre end i går. - Jess ordner mine sikringer.
Jeg vil ikke vide, hvad det betyder.
- Jeg skal sove nu. Hyg jer. - Sov godt, makker.
Sikken lettelse.
Ja.
- Hvad er der? - Har du ikke lagt mærke til det?
Hvad?
- Jeg tror, det er den samme stemme. - Nej.
Pete og Donna har ens stemmer.
De har forskellige tonelejer, men samme rytme og intonation.
- Mener du, det er en imitation? - Ja, mere eller mindre.
- Hvorfor skulle nogen gøre det? - Aner det ikke. For at sælge en bog.
Der er mange, som kender dem.
- Læger... En sygeplejerske sover der. - Det ved du ikke.
Hvad med Ashe? Han må have været i Wisconsin.
Og billedet? Der er måder at bevise det på.
- Jeg er glad, hvis jeg tager fejl. - Nej, det er du aldrig.
Endelig har jeg det lidt bedre. Hvorfor vil du ødelægge det?
Det her er ikke en fortælling. Du ser aldrig tingene, som de er.
- Sådan noget fis. - Fis? Okay.
Præcis hvor fortalte jeg dig, at jeg var hiv-positiv?
- Det var på en bænk i parken. - Nej, men det siger du i radioen.
Det var i en snusket biks på Third. Men det lyder ikke så interessant, vel?
Jeg flyttede, fordi jeg trængte til en pause.
Du leder altid efter materiale til programmet.
- Du kunne jo lide det. - Jeg gik med til det.
For at give min død mening. Men det behøver jeg ikke mere.
Jeg har ikke noget program mere. Tilfreds?
Det er ikke min skyld.
Du kender ham ikke.
Det er muligt.
Det er alt for gennemskueligt.
Du vil have barn, og nu har du skabt...
- Skrub ad helvede til, din skiderik! - Gå ud og leg med Lille Per.
Du har ringet til Gabriel og Jess. Læg en besked efter bippet.
Jeg går ud fra, du ikke er hjemme, så jeg prøver senere.
- Hallo. - Det er Donna.
Det kunne være rigtig dejligt, hvis du ville fejre jul med os.
- Virkelig? - Gæsteværelset er ikke det store.
Men min blommebudding er lækker, og Pete ville blive så glad.
- Er det Pete? - Ja, han hoster, men det går fint.
- Kan du komme? - Det kunne være alle tiders.
- Pragtfuldt! - Ja, det er det virkelig.
- Hej, Gabriel. Spiller du baseball? - Nej, det er en gave.
- Det er signeret af Jerry Deter. - Mener du Derek Jeter?
Ja.
Jeg troede, du skulle være i Wisconsin.
Jeg kan passe Hugo, mens du er væk.
- Det gør jeg gerne. - Det behøver du ikke.
Droppede hun det? Hvilken undskyldning havde hun?
Det var ingen undskyldning. Lægen sagde, han kunne få influenza.
Fly er de rene bakteriebomber. Jeg vil ikke smitte ham.
- En anden gang, måske. - Ja, hvis han stadig er i live.
Man ved aldrig.
Nej, det gør man ikke.
Man ved ingenting.
- Vi bør nok ikke ses mere. - Det behøver ikke være sådan.
- Det skal være et ordentligt brud. - Skal vi ikke snakke mere?
Jeg er for gammel til det her pjat. Du ødelagde det, vi havde.
Det er dig, der ikke kan se virkeligheden, som den er.
Kender du nogen, der har truffet Pete Logand?
- Ingen læge eller socialarbejder? - Nej. Hvad prøver du at sige?
Jess synes, at Pete og Donna lyder ens. Er det ikke besynderligt?
Pete talte ikke, da han flyttede ind hos hende, og så imiterede han hende.
- Har du fået oplysningerne af hende? - Ja, og af Pete.
Har hun vist dig adoptionspapirerne eller noget konkret?
Hvis du tror, det hele er svindel, er du virkelig gået forkert i byen.
Jeg har talt med dem i over et år, og de har fortalt utrolige ting.
- Din nuværende situation... - Det her har intet med den at gøre.
Du skal udgive en bog af en forfatter, du ikke ved en skid om.
Burde du ikke være lidt bekymret?
Ingen bog? Troede redaktøren ikke på drengen?
Hans chef har fået kolde fødder. Donna og Pete er sønderknuste.
- Finder du noget? - Ingen Pete Logand i nogen retssag.
Det betyder ikke noget. Han tog navnet, da hun adopterede ham.
Ashe tror, de bruger pseudonymer, så moren ikke kan finde ham.
Sød fyr, hvem han end er.
Hvordan kunne nogen gøre det? En afskyelig måde at sælge en bog på.
Måske ved hun ikke, hvad hun gør. Hun kan have flere personligheder.
Sæt hun havde en søn, der døde, og nu må hun tage hans identitet?
Måske har hun balsameret ham. Ligesom ham i "Psycho".
Vent... Gud! Tænk, hvis det er ham, der imiterer hende.
Stop så. Det her er ikke nogen selskabsleg.
- Undskyld. - Sæt jeg har knust hans sidste håb?
Det ville jeg ikke kunne leve med.
Har du overvejet stemmeaftryk?
- Lige så godt som fingeraftryk. - Nu bliver jeg bange.
Hej, det er Davia. De har åbnet en ny thairestaurant...
- Hej, pikgumler... - Det er ham.
- Har du noget med hendes stemme? - Nej, jeg har slettet det.
- Du må ringe og optage det. - Hvordan gør man det?
Du trykker bare på den her knap, før du ringer.
- Jeg ved ikke... - Det er en telefonsvarer. Bare rolig.
Hvad hvis jeg optager hende, og apparatet begynder at bippe?
Taber.
Numret er ikke i brug.
Kontrollér numret eller prøv igen...
Har De familie i Wisconsin?
Ja, det har jeg faktisk. En søn.
Han bor hos sin mor. Men jeg kan se ham i ferierne.
- Hvor gammel er han? - 14.
Så må De have fået ham sent?
Ja. Ret sent.
- Har De nogle billeder? - Ja, det har jeg.
- Se de øjne! - Ja.
Han har Deres næse og hage.
Har han?
Undskyld, men jeg så Deres navn på passagerlisten.
Jeg vil bare sige, at jeg påskønner alt, hvad De har gjort... for os.
Fornøjelsen var helt på min side.
Har De gjort noget for kabinepersonalet?
Numret er ikke i brug. Kontrollér...
500...
507.
509.
511? Fandens.
Hej. Jeg har gjort noget rigtig dumt -
- og håbede på, at du kunne hjælpe mig.
Jeg har en ven, der bor i Montgomery, og jeg troede, hun boede i 511.
- Har du truffet hende på nettet? - Nej, det er ikke sådan noget.
Hun er en god ven. Hun er her nok ofte. Donna Logand.
Folk betaler os for at slippe for at bruge deres adresse. Derfor er vi til.
Klart. Hun er min ven, og jeg har rejst langt.
Okay... Farvel.
- Alt i orden? - Ja tak.
Din mave har ikke godt af de burgere. Jeg laver noget derhjemme.
- Vil du bestille kakao? - Er jeg en misbruger, synes du?
- Nej. Skal han have noget? - Nej tak. Det må ikke blive en vane.
- Må jeg klappe ham? - Ja, han har brug for kærlighed.
Så går vi.
- Vi ses. - Ja. Hyg dig.
Skal du ikke hilse, Gabriel?
- Er det i orden med kamillete? - Ja.
- Er der lyst nok? - Det er fint. Tak.
Det var Hank i butikken, der fortalte, at du var her.
Det var ikke en uhyggelig blindeting.
- Hvor længe har du været blind? - Jeg kan huske et dukkehus...
Og min fars ansigt. Den slags ting.
- Hvad med din mor? - Hun døde, da jeg var to.
- Fortalte Ashe ikke, at jeg er blind? - Nej.
Det gør os mere sårbare. Vi har allerede måttet flytte en gang i år.
Det, du har gjort for Pete, er fantastisk.
Hvordan fandt du os?
Stjernen.
Pete sagde, han så en stjerne på et vandtårn, og så fulgte jeg den.
- Til huset? - Til kvarteret.
Så så jeg dig på verandaen.
Hvem var det så, der fulgte efter mig fra cafeen?
Jeg må kunne stole på dig.
Jeres telefon var lukket, så...
Det er teen.
- Må jeg låne toilettet? - Ja da. Det er ovenpå.
Har du fundet hans værelse?
En fløjlskanin! Sådan en havde jeg også.
- Pete... - Han får taget prøver på hospitalet.
Det ser ikke godt ud.
- Er det lungerne? - Ja. De bliver dårligere.
- Må jeg se ham i morgen? - Ja.
- Du stirrer på mig. - Jeg... er bare bekymret for Pete.
Han lader til at betyde meget for dig.
Du betyder også meget for ham.
Faktisk...
"Motorvejens lys farer forbi, og en lægger hånden på den andens ben."
"Det er det mest ægte, man kan opleve. Det betyder:"
"Der er du, og her er jeg."
"Og vi er her sammen."
Det er et af vores yndlingsafsnit.
Tak.
Pete har fortalt om dig og Jess. Hvordan går det?
- Han passer sit, og jeg passer mit. - I passede så godt sammen.
- Elsker du ham stadig? - Det ved jeg ikke.
- Føler han på samme måde? - Jeg ved ikke, hvad han tænker.
Må jeg... røre ved dit ansigt?
Ja.
Det lyder, som om Jess stadig elsker dig.
Det er svært at svæve i uvished.
Det er en pine.
Og du er en, der har brug for bevis.
Det svære er, at vi kun er så elskede, som vi tror, vi er.
- Jeg vil så gerne møde ham. - Jess?
Nej, Pete.
- Vil du ikke tale med mig? - Jo, men...
Undskyld.
Alle vil tale med ham. Han er speciel på den måde.
Jeg har brug for din hjælp.
- Her er mørkt. - Mærk efter ved døren.
Min sypose er her et sted.
Jeg vil strikke en ny trøje til Pete.
Vil du hjælpe mig med at finde den mørkegrønne?
Den farve passer til hans øjne.
- Her. - Tak.
- Vil du se min trøje? - Ja.
Jeg har ikke syet knapper i endnu.
- Vend dig om. - Okay.
Nu stoler jeg altså på dig, så du må ikke smugkigge.
Okay... Vent. Jeg er ikke færdig.
- Så du noget? - Nej, det gjorde jeg ikke.
Okay...
Nu må du vende dig om.
Hvad synes du?
Den er... fin.
Vil du mærke? Den er blød og dejlig. Mærk.
Ja, blød... Dejlig.
- Hvad er der galt? - Ikke noget.
Er der noget i vejen med mig? Jeg ved, du kan lide drenge.
Jeg prøvede bare at være venlig, din skøre stodder. Vend dig om!
Undskyld.
Var det på grund af dig, at hans bog blev inddraget?
Det anede mig. Bogen betød alt for ham.
Jeg kom for at hjælpe ham med at finde et nyt forlag...
Du kom, fordi du ikke tror os.
- Glem alt om i morgen. - Nej, jeg vil se ham.
Jeg troede, du ville kunne se ind i hans sjæl -
- og se, hvor sammensat han er, og se ham som dit eget kød og blod.
- Så havde du stolet på os. - Jeg er her jo for at kunne sige...
Kunne sige hvad?
At du var ked af, du troede, han var fup? Drop det, for helvede.
Pete har brug for mennesker, der virkelig støtter ham.
Du får aldrig lov til at se ham.
Din vogn er her.
- Hvor ligger nærmeste hospital? - I Madison, men det er 80 km herfra.
- Kør derhen. - Okay.
L-O-G-A-N-D.
- Ingen Pete eller Peter Logand. - Måske bruger han et andet navn.
- Hvilket navn skal jeg lede efter? - Det ved jeg ikke.
- Måske er det det forkerte hospital. - Jeg har været på alle de andre.
- Må jeg kigge på børneafdelingen? - Hvad tror du selv?
Tak for hjælpen.
Dav, min ven.
Undskyld. Jeg troede, du var en anden.
Hvem er du?
Vagt! Vagt!
Vagt!
Hallo?
- Vil du have en påfyldning? - Ja tak.
- Den blinde kvinde, der var her i går. - Donna.
- Har du set drengen, hun tog sig af? - Du mener Pete.
- Ja, det er ham. Har du set ham? - Han er på hospitalet.
Har du nogensinde set Pete?
- Han er næsten altid på hospitalet. - Hvilket hospital?
- Er der andet, du vil have? - Du vil altså ikke hjælpe mig?
Hav en god dag.
Hallo?
Jeg besøgte bare en ven.
Du kender ham måske. Pete? Har du nogensinde set ham?
Jeg ved ikke, hvad hun har sagt, men...
Hvad gør du?
Hvad sker der?
Hvad fanden sker der?
Vent, hun har...
Alle ved...
Jeg ved, hvad I syge svin gjorde ved drengen.
Nu lader du dem være i fred, dit kryb. Lad dem være i fred.
Gabriel... Jeg er ked af det. De er meget beskyttende her.
- Hold dig væk. - Jeg kom tilbage for at hjælpe dig.
- Det var dig, der begik indbrud. - Han var ikke på hospitalet!
- Så var du på det forkerte hospital. - Jeg var på dem alle.
- Han var i Milwaukee. - Ja, men nu er han vel flyttet?
- Eller også pludselig... - Han er død. Han døde i går aftes.
Dobbeltsidet lungebetændelse. De kunne ikke få liv i ham.
Du er virkelig god. Du har sgu svar på alting.
Det er rigtigt!
Hvis nogen kommer for tæt på, tager du bare livet af ham.
De ved alt, og nu ringer de til hospitalet.
De bryder sig ikke om, at man lyver for dem.
- Jeg lyver ikke! - Hvorfor tog jeg herhen?
Fordi du troede, det ville blive en skidegod historie.
Du vil vel snakke om os i radioen?
Du vil kun elskes af dit publikum. Du er virkelig syg.
Du var efter Jess som en grib, da han var døende.
Og du tror, han kommer tilbage.
- Gudfader! Rejs dig op. - Du er jo ligeglad, dit svin!
Rejs dig op. Der kommer en lastbil.
Hjælp mig.
Jeg kan ikke lade dig gøre det her. Han er alt, hvad jeg har.
Nej!
- Du er jo pisseforrykt! - Gabriel.
Gabriel!
Kom tilbage.
Kom her! Du må ikke gå fra mig, Gabriel.
Du ved ikke, hvad du gør!
Gabriel!
Bliv hos mig!
- Væk? - Hun rejste.
- Hvem sagde det? - Politiet.
De skulle se til hende, og så var huset tomt.
Fandt de drengen på hospitalet?
Der var ikke nogen dreng.
Du har ringet til Gabriel og Jess. Læg en besked efter bippet.
- Har det stået på i tre dage? - Ja.
- Ring til politiet. - Hvad skal jeg sige?
"Betjent, der er en skør, blind dame i Wisconsin -
- som har en opdigtet søn, og hun er vred på mig."
Hun kan rende og hoppe. Jeg vil ikke vende op og ned på mit liv.
- Hun prøvede at dræbe dig. - Hun prøvede at tage sit liv.
Og tage mig med, ja.
Der er noget, som kaldes disordo factitious.
Folk, der lider af det, finder på ting for at få medlidenhed.
Såsom at de er syge eller har et sygt barn.
Det ligner Münchausens syndrom, men der er ikke noget barn.
- Ved de ikke selv, hvad de gør? - Jo, men de kan ikke lade være.
- Hvad hvis man griber dem i det? - Det stod der ikke noget om.
Fint.
Hun ringede for to dage siden og råbte og skreg ad mig.
- Den kvinde er ubarmhjertig. - Hun er desperat.
Hun er blind, så hvad skal hun gøre?
En sørgelig historie.
Den er ikke sørgelig, men idiotisk.
Hun er sindssyg og ond.
Da jeg arbejdede på Livslinien, fik vi altid sådanne opkald.
Samme person kunne antage flere identiteter.
Da jeg indså, at de ikke var virkelige, blev jeg deprimeret.
Det føltes sygt og tomt.
Det er fandeme løgn.
- Skal vi tage den? - Nej. Så går hun i gang.
- Hvad skal vi gøre? - Ignorere det.
Hallo.
Jeg er her. Har du noget at sige?
- Gabe... - Hvad fanden vil du?!
Sig det! Sig noget!
Kom nu!
WNYH i New York.
Vi sender direkte over hele landet.
Jeg hedder Gabriel Noone, og det her er "Noone i natten".
Som historiefortæller har jeg plyndret mit liv.
Ligesom en skade stjæler jeg det, der glimter, og kasserer resten.
Vi spadserede en time i skoven -
- men opdagede, at vi var tilbage, hvor vi begyndte.
Når alt kommer til alt, ved jeg ikke rigtig, hvad der skete -
- men Donna og jeg har flere ligheder end uligheder.
Vi er begge bange for at være alene -
- og vi længes efter folk, der vil lytte.
Hvad angår Pete, er der en linje i "Fløjskaninen", der lyder:
"Man er ikke virkelig fra starten. Det bliver man af det, der sker."
Så I må selv afgøre, hvad der var virkeligt, og hvad der ikke var.
Jeg holder nu fri i et halvt eller et helt år.
Jeg må koncentrere mig om virkeligheden et stykke tid.
Tak, fordi I var så tålmodige. Tak, fordi I lyttede med.
På gensyn. Jeg er Gabriel Noone.
Godnat.
- Hallo? - Din historie mangler en slutning.
Hvis du vil have en, bor jeg på Hudson Plaza Motel, værelse 142.
Jeg lægger noget til dig.
Donna?
- Hvem er det? - Det er mig. Pete.
Er det dig, Gabriel?
Jeg ved, hun har sagt, jeg er død, men hun prøvede at beskytte mig.
- Hvor er du? - Jeg venter på Donna i lufthavnen.
- Er hun der? - Nej, hun er lige taget af sted.
Trist. Jeg ønskede virkelig, at I to talte sammen.
Jeg lovede ikke at tale med dig. Hun er vred på dig.
Det forstår jeg.
Det var underligt at høre dit program...
- Pete? - Ja?
- Jeg må spørge dig om en ting. - Hvad?
Kom Donna ud for noget, da hun var lille?
- Du forstår vel, hvad jeg mener? - Ja, men... Det ved jeg ikke.
Hun taler aldrig om sin barndom.
- Har hun sagt, hvorfor hun er blind? - Nej.
Hvad så med arret på hendes arm?
- Jeg tror, hun faldt ned ad trappen. - Det ser ikke sådan ud.
Det ser ud til at være gjort bevidst. Hun kan få hjælp.
- Jeg må løbe nu. - Okay, min ven.
Farvel.
Båndet beviser ikke noget. Det kan være hvem som helst.
- Det kan være en nabo, en fætter. - Det ved jeg godt.
- Hvad er det så? - Det er bare det, at...
Hvad?
Hvordan kan jeg savne en, der aldrig har eksisteret? Er det muligt?
De der Star Trek-træf, du ved...
Der klæder de sig ud som Kirk og Spock.
Hvorfor? Fordi de virkelig savner dem.
Er jeg så ynkelig?
Du har et stort hjerte.
Det er det bedste ved dig. Det har det altid været.
Jeg må gå.
Det er et lille og meget fredeligt samfund.
- Det er ideelt til Dem. - Det lyder perfekt.
Vi har desuden en ledig lejlighed -
- som er møbleret.
Hvornår bliver Deres søn udskrevet fra hospitalet?
- I morgen. - Så ordner vi det.
Tak.
Undskyld, jeg spørger, men hvordan mistede han sit ben?
Det er en lang historie.
Han fik en infektion.
- Han har været syg meget længe. - Du godeste.
Amputation er grufuldt, men man gør det, der må gøres.
Naturligvis.
Om ikke andet er han stadig i live. Det er det vigtigste.
Lad mig vise Dem de andre værelser.
- Fik du solgt den? - Ja.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Hun har bare haft det svært.
Tekster: Kai-Asle Sønstabø www.undertext.com